Poslanik, sallallahu alejhi ve sellem, kao vladar
U literaturi koja govori o ulogama Poslanika, sallallahu alejhi ve sellem, odnosno (ne)normativnosti sunneta i sl., spominju se funkcije koje je obnašao Poslanik, sallallahu alejhi ve sellem. Pored toga što je dostavljao objavu, Poslanik, sallallahu alejhi ve sellem, obnašao je funkciju sudije i državnika, odnosno vladara. Državnička funkcija podrazumijevala je širok spektar dužnosti i pitanja od vitalnog značaja za državu, kao što su ekonomska, vojna, politička, socijalna i druga pitanja koja su temelj razvoja države i društva. Ali, u svim ovim pitanjima za našeg Poslanika, sallallahu alejhi ve sellem, bilo je specifično to što se nije postavljao isključivo i što svoje mišljenje nije nametao kao jedino mjerodavno, i to se odnosilo na oblasti u kojima nije bio ekspert, kao i na oblasti u kojima je bio bez premca, kao što je vjera.
Kao primjer za prihvatanje savjeta u pogledu vjerskih pitanja, možemo navesti situacije u kojima je Omer iznosio svoje mišljenje i prijedloge u pogledu nekih vjerskih propisa koji su bili potvrđeni objavom. Kada bi određeni ashab predložio, Poslanik bi razmotrio prijedlog i ako bi se pokazalo da doprinosi produktivnosti i prosperitetnosti zajednice, prihvatio bi prijedlog, a odustao od svoga mišljenja. To potvrđuju brojne situacije, kao naprimjer slučaj oprašivanja palmi, zatim prihvatanje mišljenja Hubaba b. Munzira u vojno-strategijskim pitanjima, kao prihvatanje Omerovih pronicljivih prijedloga. U kolikoj je mjeri Poslanik uvažavao mišljenje svojih ashaba pokazuje i slučaj kad je nakon Bitke na Bedru prihvatio prijedlog ashaba da se bore protiv mušrika na otvorenom prostoru iako je on smatrao da Medinu trebaju braniti iznutra.
Poslanik, sallallahu alejhi ve sellem, afirmisao je sve pozitivne osobine koje su bile izražene kod određene osobe. Kompetentne osobe postavljao bi na funkcije koje bi im odgovarale, svako ko bi bio "zlatni student" i "imao bolji prosjek" dobio bi mjesto koje zaslužuje. Na taj su način mitu i korupciji zatvarana vrata, a onaj ko se osjećao stručnim za određenu oblast nije morao ići u "dijasporu" da radi trećerazredne poslove, već bi njegov trud i sposobnosti bili nagrađeni unutar njegovog društva.
Imam Muslim u svom Sahihu pod naslovom "Pokuđenost preuzimanja vlasti bez nužde" uvrstio je sljedeći hadis od Ebu Zerra, radijallahu anhu, koji kazuje: "Upitao sam: 'Allahov Poslaniče, zar me nećeš postaviti na neki položaj?' Tada me Poslanik, sallallahu alejhi ve sellem, udari po ramenu i reče: 'Ebu Zerre, ti si slab, a to je emanet. Na Sudnjem danu bit će poniženje i kajanje, osim za onoga ko ga zasluži i izvrši ono što se od njega traži.'" U drugoj verziji navodi se da je Poslanik, sallallahu alejhi ve sellem, rekao Ebu Zerru: "Ebu Zerre, vidim te, uistinu, slabim. Želim ti, zaista, sve ono što želim i sebi. Nemoj preuzeti odgovornost ni za dvojicu, niti biti upravnik jetimskog imetka." (Muslim, 1825 i 1826)
Ove dvije Poslanikove, sallallahu alejhi ve sellem, osobine: prihvatanje savjeta od eksperata i postavljanje na funkcije ili zapošljavanje kompetentnih osoba -- danas bi riješile mnogobrojna pitanja u bilo kojoj zemlji. Ove osobine trebao bi posjedovati vođa muslimanske zajednice, vođen Kur'anom i sunnetom kao vrhovnim zakonikom i Poslanikom, sallallahu alejhi ve sellem, kao vrhovnim uzorom.
U literaturi koja govori o ulogama Poslanika, sallallahu alejhi ve sellem, odnosno (ne)normativnosti sunneta i sl., spominju se funkcije koje je obnašao Poslanik, sallallahu alejhi ve sellem. Pored toga što je dostavljao objavu, Poslanik, sallallahu alejhi ve sellem, obnašao je funkciju sudije i državnika, odnosno vladara. Državnička funkcija podrazumijevala je širok spektar dužnosti i pitanja od vitalnog značaja za državu, kao što su ekonomska, vojna, politička, socijalna i druga pitanja koja su temelj razvoja države i društva. Ali, u svim ovim pitanjima za našeg Poslanika, sallallahu alejhi ve sellem, bilo je specifično to što se nije postavljao isključivo i što svoje mišljenje nije nametao kao jedino mjerodavno, i to se odnosilo na oblasti u kojima nije bio ekspert, kao i na oblasti u kojima je bio bez premca, kao što je vjera.
Kao primjer za prihvatanje savjeta u pogledu vjerskih pitanja, možemo navesti situacije u kojima je Omer iznosio svoje mišljenje i prijedloge u pogledu nekih vjerskih propisa koji su bili potvrđeni objavom. Kada bi određeni ashab predložio, Poslanik bi razmotrio prijedlog i ako bi se pokazalo da doprinosi produktivnosti i prosperitetnosti zajednice, prihvatio bi prijedlog, a odustao od svoga mišljenja. To potvrđuju brojne situacije, kao naprimjer slučaj oprašivanja palmi, zatim prihvatanje mišljenja Hubaba b. Munzira u vojno-strategijskim pitanjima, kao prihvatanje Omerovih pronicljivih prijedloga. U kolikoj je mjeri Poslanik uvažavao mišljenje svojih ashaba pokazuje i slučaj kad je nakon Bitke na Bedru prihvatio prijedlog ashaba da se bore protiv mušrika na otvorenom prostoru iako je on smatrao da Medinu trebaju braniti iznutra.
Poslanik, sallallahu alejhi ve sellem, afirmisao je sve pozitivne osobine koje su bile izražene kod određene osobe. Kompetentne osobe postavljao bi na funkcije koje bi im odgovarale, svako ko bi bio "zlatni student" i "imao bolji prosjek" dobio bi mjesto koje zaslužuje. Na taj su način mitu i korupciji zatvarana vrata, a onaj ko se osjećao stručnim za određenu oblast nije morao ići u "dijasporu" da radi trećerazredne poslove, već bi njegov trud i sposobnosti bili nagrađeni unutar njegovog društva.
Imam Muslim u svom Sahihu pod naslovom "Pokuđenost preuzimanja vlasti bez nužde" uvrstio je sljedeći hadis od Ebu Zerra, radijallahu anhu, koji kazuje: "Upitao sam: 'Allahov Poslaniče, zar me nećeš postaviti na neki položaj?' Tada me Poslanik, sallallahu alejhi ve sellem, udari po ramenu i reče: 'Ebu Zerre, ti si slab, a to je emanet. Na Sudnjem danu bit će poniženje i kajanje, osim za onoga ko ga zasluži i izvrši ono što se od njega traži.'" U drugoj verziji navodi se da je Poslanik, sallallahu alejhi ve sellem, rekao Ebu Zerru: "Ebu Zerre, vidim te, uistinu, slabim. Želim ti, zaista, sve ono što želim i sebi. Nemoj preuzeti odgovornost ni za dvojicu, niti biti upravnik jetimskog imetka." (Muslim, 1825 i 1826)
Ove dvije Poslanikove, sallallahu alejhi ve sellem, osobine: prihvatanje savjeta od eksperata i postavljanje na funkcije ili zapošljavanje kompetentnih osoba -- danas bi riješile mnogobrojna pitanja u bilo kojoj zemlji. Ove osobine trebao bi posjedovati vođa muslimanske zajednice, vođen Kur'anom i sunnetom kao vrhovnim zakonikom i Poslanikom, sallallahu alejhi ve sellem, kao vrhovnim uzorom.